A blog eheti írása a szovátai fürdőtörténet nagyon érdekes jelenségét járja körbe egy forrásközléssel, arra vonatkozik, hogy kiknek lehetett ingyen fürdési joguk a sósfürdőn. Sok ilyen csoportról tudunk, például gyergyói hivatalnokok, ferences szerzetesek, akiknek a fürdő vezetősége mind az első világháború előtt, mind a két világháború között ingyen fürdési jogot hagyott jóvá. A szovátai reformátusok a Veress Józseftől megörökölt sós fürdőt ingyen használhatták, és 1902-ben a fürdőt megvásárló sófalvi Illyés Lajos is kikötötte a szerződésben, hogy a használat joga továbbra is fennáll. Hogy hogyan alakult ez a kérdés a két világháború között, arra világít rá a közölt szövegrészlet.
![1.JPG](https://m.blog.hu/sz/szovataanno/image/1.JPG)
Szórakozási forma a sósfürdőn (Képeslap részlet)
A közölt jegyzőkönyv a Szovátai Egyházközség Levéltárában található Presbiteri Jegyzőkönyvek I-33, IV. kötetéből, 83-88 oldalakról származik. Az 1941. május 11-én megtartott presbitériumi jegyzőkönyve kiemelt fontosságú annak a nyomon követésében, hogy hogyan alakult a szovátai református egyházközség tagjai számára a Veress Józseftől örökölt fürdő eladása után a sófalvi Illyés Lajos által felajánlott ingyen fürdési jog. Nem csak az azévi állapotokat tükrözi, hanem másolatokat, részleteket közöl az erre vonatkozó végzésekből, nyilatkozatokból, és információkat tartalmaz arra vonatkozólag, hogy alakult a kérdés a két világháború között. A szöveget teljes egészében, az eredeti helyesírásnak megfelelően közlöm.
![1_1.JPG](https://m.blog.hu/sz/szovataanno/image/1_1.JPG)
A Vörös-tavat későn kezdik fürdőzésre használni (Képeslap részlet)